Hvorfor skal vi af sted? Jeg vil hellere blive I London og se krigen.
Det bliver en meget slem krig, Edmund. Derfor bliver vi sendt væk.
- Voksne er nogle lyseslukkere. - De gør det jo for vores skyld.
Når bomberne begynder at falde over London.
Gid mor og barnepigen var kommet med.
Det er urimeligt. De skal være der, når det bliver spændende.
Farligt, mener du vel. Det er noget sludder, du siger.
Vi er heldige. Vi skal langt ud på landet, hvor vi vil være I sikkerhed.
Og ved du hvorfor? Ude på landet sker der aldrig noget.
LØVEN, HEKSEN & KLÆDESKABET.
Tjenestepigerne tager dem. Det er deres funktion.
Man må ikke fratage folk deres funktion. Alle har jo deres rolle.
Børn.
- Goddag. - Goddag, sir.
Nåh, ja velkommen. Velkommen til mit hjem -
- som I må betragte som jeres hjem, så længe I bor her hos mig.
Tak, sir.
I denne krigstid må selv jeg vel foregive lidt militær præcision.
Godt stil jer op på en række.
Udmærket Og nu fra højre.
- Navn ...7 - Peter, sir.
Susan, sir.
Jeg hedder Lucy.
- Du har vel også et navn ...7 - Edmund.
- Sir! - sir.
Jeg vil prøve at undgå at forveksle jer.
- Mrs. Mcready - Ja, professor.
Børnene har rejst langt. Server maden ovenpå I deres værelse.
De skal ikke sidde og være høflige over for en gammel mand.
Det vil nok være til gene for køkkenpersonalet.
Det lyder fornemt. De er køkken- personalet og hele personalet.
Hvad mener I?
Som De vil, professor. Deres ord er lov.
Jaså ...7 Dejligt.
Så den gamle professor prøvede at være militærisk.
- Han er skøn. - Han er underlig.
- Fordi han er flink. - Han taler så jeg får lyst til at le.
Dumt sagt, Edmund. Han giver os et hjem.
Du behøver ikke træde I det.
Hold nu op med at skændes. De andre kan høre det.
Det tror jeg ikke. Der er flere kilometer ned til dagligstuen.
Det er det største og mest mystiske hus, vi har boet i.
Alle de trapper og gange. Det er uhyggeligt, især nu det er mørkt.
Det er da det eneste gode ved alt det her.
Jeg kan lide det her uhyggelige hus. Der er nok spøgelser overalt.
- Hvad var det? - Bare en ugle.
Vi har aldrig hørt ugler I London. Gad vide, hvad der mere er her?
- Høge. - ørne.
- Grævlinger. Det vil jeg gerne se. - Mon her er kronhjorte?
Det finder vi snart ud af. Der venter os mange ugers ferie.
Vi kan starte med at udforske grunden og skoven -
- og markerne og det hele I morgen.
- Typisk, at det regner. - Vi kan godt gå på opdagelse.
Vi kan udforske hver en krog af huset.
Mærkeligt.
Jeg kan altid gå tilbage, hvis.
Midt ude I skoven ...7.
- Undskyld - Du godeste.
- Er du en faun? - Ja, det er jeg vist.
Tak.
Har jeg ret, når jeg formoder, at du er en af Evas døtre?
Jeg hedder Lucy.
Men er du, om forlov det man kalder en pige?
Selvfølgelig er jeg en Pige-
- Et menneske ...7 - Ja, piger er mennesker.
Det er jo prægtigt. Jeg har aldrig set et menneske før.
Lad mig præsentere mig. Jeg hedder Tumnus. Og.
- Hvordan korn du ind I Narnia? - Narnia, hvad er det?
Det er der, vi er. Det her er landet Narnia.
Alt hvad der ligger mellem lygtepælen -
- og det storslåede slot cair Paravel ved det østlige hav.
- Hvilket slot? - cair Paravel.
Hun bliver nok ikke bekymret. Du er jo alene.
Og dig kommer du fra den vilde skov I vest?
Nej, jeg korn ind gennem klædeskabet I gæsteværelset.
Jeg burde have læst min geografi I faun-skolen. Du tror nok jeg er dum-
- men jeg kender ikke byen Klædeskab eller landet Gæsteærelse.
Det er lige derhenne, tror jeg. Det er sommer der.
Og vinter her. Det har været vinter I Narnia I snart en evighed -
- og vi får begge snue, hvis vi bliver stående her I sneen og taler.
Du Evas datter fra det fjerne land Gæsteærelse -
- hvor den evige sommer omgiver byen Klædeskab.
- Vil du drikke the sammen med mig? - Jeg har aldrig fået the af en faun.
Jamen så.
Jeg må hellere gå tilbage.
Men det er lige rundt om hjørnet -
- og der vanker ristet brød og sardiner og kage.
Det tager ikke så lang tid. Lad som om, du er hjemme.
"Nymfer og deres levevis". "Er mennesket en myte?"
Den er klar.
Det er vel nok et hyggeligt hus, og theen ser dejlig ud.
Sid ned en til mig og en til en ven.
Hvordan er det så at bo I Narnia, hr. Tumnus?
Engang havde vi et skønt liv her. Vi dansede ved midnat I skoven.
Nymferne, der bor I kilderne, og dryaderne, der bor I træerne -
- korn og dansede med os fauner.
Vi havde festmåltider og skattejagter, og så somrene.
De lange, lange somre, hvor skoven var grøn -
- og hvor der var løjer og glæde I skoven I ugevis.
Hvorfor er det ikke sådan nu?
Nu er det vinter, endeløs vinter. Den bliver ved, hvis ikke.
Og indtil.
Hvor længe har jeg sovet?
Jeg må hjem. De andre undrer sig over, hvor jeg bliver af.
Hr. Tumnus, hvad er der I vejen?
Åh, nej.
Lad nu være. Hvad er der? Fortæl mig det.
Hr. Tumnus, hold så op!
Min gamle far havde aldrig gjort sådan noget.
- Jeg er en meget slem faun. - Det synes jeg ikke, du er.
Du er en god faun. Du er den flinkeste faun, jeg har mødt.
Det ville du ikke sige, hvis du vidste besked. Jeg har gjort noget slemt.
Jeg har tjent Den Hvide Heks. så slem er jeg.
Jeg bliver betalt af Den Hvide Heks.
Den Hvide Heks? Hvem er hun?
Hvem ...7 Jamen, hun har jo undertrykt og forhekset hele Narnia.
Hun er skyld I, at det altid er vinter her.
Altid vinter men aldrig jul. Tænk over det.
Skrækkeligt Men hvad betaler hun dig for?
Jeg er en bortfører.
Ville du tro på, at jeg møder et uskyldigt menneskebarn I skoven -
- og foregiver at være venlig og inviterer det med hjem -
- bare for at lulle det I søvn og overgive det til Den Hvide Heks?
Jeg tror ikke på, du vil gøre det.
Ja, du er barnet.
Jeg fik ordre til, at hvis jeg så en søn af Adam eller datter af Eva -
- skulle jeg fange dem og forhekse dem med min fløjte og aflevere dem.
Men det har du ikke. Det har du fortalt mig.
Gør jeg det ikke, opdager hun det. så får jeg halen skåret af -
- og hornene savet af, og mit skæg bliver plukket.
Og hvis hun er meget vred på mig, forvandler hun mig til en sten.
Det er jeg ked af. Det mener jeg. Men lad mig nu gå hjem.
Det skal jeg nok. Det er jeg nødt til. Det forstår jeg nu.
Jeg vidste ikke, hvordan mennesker var.
Nu hvor jeg kender dig, kan jeg da ikke overgive dig til heksen.
Men vi må straks af sted. Jeg følger dig tilbage til lygtepælen.
Jeg håber, du kan finde tilbage til Gæsteærelset og Klædeskabet.
Det kan jeg godt.
Vi må være helt stille. Skoven er fyldt med hendes spioner.
Selv nogle af træerne er på hendes side. Kom.
Datter af Eva, er du sikker på, du kan finde vej herfra?
- Jeg kan se klædeskabsdøren. - så skynd dig hjem.
Og kan du tilgive mig det, jeg ville gøre?
Ja, jeg kan. Du kommer ikke I knibe på grund af mig.
Nej, bestemt. Farvel, datter af Eva.
- Må jeg få lommeturklædet? - Naturligvis. Farvel.
Jeg er tilbage. Jeg er kommet tilbage!
- Nu er jeg tilbage igen. - Hvad snakker du om?
- Tænkte I ikke på, hvor jeg var? - Havde du gemt dig?
Stakkels Lu. Hun havde gemt sig, uden nogen så det.
- Jeg har været væk I flere timer. - Rotter på loftet.
Efter morgenmaden gik jeg ind I skabet. Jeg var væk og drak the.
Hold nu op, Lucy. Vi korn ud af det værelse for et øjeblik siden.
Du var kun derinde nogle få sekunder.
Det er bare noget, hun finder på. Ikke sandt, Lu?
Nej, jeg gør ej. Det er trolddom. Det er et magisk klædeskab.
Der er en skov, og det sner og der er en faun, jeg drak the med.
Og en heks og stedet hedder Narnia. Korn selv og se.
- Du drak the med en hvad? - Lad os gå ind og se.
Gå nu selv ind og se.
- Det er et normalt klædeskab. - Jeg undersøgte bagsiden.
Et godt fupnummer, Lucy. Der tog du fusen på os.
Det er ikke et nummer!
Det så anderledes ud for et øjeblik siden. På ære.
Nu har du drevet gæk med os. Tag og glem det.
Lucy, snak nu med os. Tag nu og indrøm, du fandt på det.
Du ved, jeg ikke lyver. Jeg lyver aldrig.
Det ville være smaddernemt at sige, jeg bare fandt på det -
- men det gjorde jeg ikke, så det vil jeg ikke.
Har du nu fundet nye lande I dit skab?
Korn nu, Lucy. Prøv den her.
Endnu en regnvejrsdag.
Nej, her.
Edmund!
Lad os lege skjul. Susan, du er den.
- Hvorfor mig? - For jeg er ældst og jeg bestemmer.
En, to, tre -
- fire, fem, seks -
- syv, otte, ni
Lucy. Det er ikke Susan, der leder efter dig, men mig Edmund.
Lucy, hvor er du? Jeg ved, du er herinde et sted.
Lucy Lucy!
Lucy!
Det er Edmund. Nu er jeg her også.
Lucy, hvor er du?
Lucy, korn nu frem. Undskyld, jeg ikke troede på dig. Fred!
Typisk at hun surmuler Hun tager ikke imod en drengs undskyldning.